HUNDRA PROCENT BONDE Våren 2023
Kolla här!
Man är frestad att säga "ta-daaa!" Dragarmarna funkar.
Jag bad en mekaniker titta på traktorn, och vi bytte olja och rengjorde filtren...
Och sen började en av de värsta dagarna i traktorns historia.
Efter ett tag fick ena däcket punktering.
Jag tog av hjulet och körde till mekanikern i Grenaa–
–som letade fram ett bildäck och tjoffade i ny slang. Allt var frid och fröjd.
Sen dröjde det inte länge förrän hydrauliken började krångla igen.
Den orkade bara att lyfta om jag drog gashandtaget ända i botten–
–med resultat att gashandtaget gick av.
Jag fick göra en hederlig, gammal bondsvetsning i blåsväder.
Då var humöret nära botten. Men jag fick ihop handtaget–
–och plöjde klart genom att kliva av ideligen, ge gas och hjälpa plogen upp.
Åkrarna är plöjda, det är det viktiga.
Men jag slipper inte undan att göra nåt mer omfattande med traktorn.
Det är en David Brown. Det borde stå...
Där står det: 950. Nu ska jag se om jag hittar några skrotdelar till traktorn–
–som, om den är så gammal som jag tror, ju har hållit tämligen länge.
Grejen är att när man säger till folk att man har problem med hydrauliken–
–och säger att det är en David Brown, så ler alla överseende och medlidsamt.
David Brown-entusiasterna säger att den är knepig eftersom den var före sin tid.
Vi får se vem som får rätt. Men åkrarna är plöjda.
Vi har harvat flera gånger med häst. Jag har sått både betor och Ölandsvete.
Det vi ska så nu är fyra olika grödor–
–som jag tänker blanda ihop i år.
Det mesta är sånt som vi har haft förut.
Det här är nakenkorn. De bruna kärnorna är korn utan skal–
–till skillnad från skalkorn, som det har smugit sig in några exemplar av.
Såna ska vi odla i vanlig ordning. Vi kokar dem istället för att ta ris.
En annan gröda i år är havre. Havre har vi också odlat i många år.
Vi började med svarthavre... Det var nog så tidigt som 2009 vi odlade svarthavre.
Det var för att utfodra getterna, men vi kom på att det var bättre att ge dem hö.
Sen odlade vi i flera år nakenhavre som blev en riktig plåga.
Nakenhavren ville inte gro–
–plus att idén med att göra havregryn utan att skala havren inte funkade.
Det var lite väl många skal krav, så när man åt gröt–
–satt man och spottade skal hela tiden. Så det funkade inte heller.
Nu ska vi odla havre igen. – Kajsa, kom!
Vanlig, gul havre med skal, omsjungen i Jeppe Aakjærs sång Jeg er havren.
Sädesslagen ska inte stå ensamma.
De ska nämligen blandas med de här två sakerna.
De gröna linserna som vi odlade i fjol blandar vi med havren–
–och 'Lollandske Rosiner', vinterärtorna, blandar vi med kornet.
Det har nämligen visat sig att varken ärtorna eller linserna–
–är särskilt bra på att hålla nere ogräs.
Hoppet är att om vi blandar dem med säd–
–så kan vi hålla nere ogräset samtidigt som vi får alla fyra grödorna.
Säden ska sås med häst. De andra två ska jag handså.
Vi börjar med ärtorna. Dem ska jag bara sprida för hand.
Senast vi kämpade med traktorn borde säden redan ha varit sådd–
–för man förlorar avkastning när man är för sent ute.
Dessutom har det varit torrt väldigt länge, men på sistone har det regnat–
–så jorden blir klibbigare och tyngre när hästen ska arbeta.
Det blir som det blir.
Utsädet ska ner i jorden, så får tiden arbeta för oss.
Så där! Det blir 200 kvadratmeter korn.
Resten blir havre och linser... Nej, korn och ärtor.
Säden ska ända ut i kanterna, för den sår jag med maskin.
Ärtorna ska bara stå innanför de fyra stolparna, i vettiga mängder.
Dem slänger jag bara ut.
Nu ska Solvej ut och så korn. Sen ska hon så havre.
Sen handsår vi linserna i havren–
–och sen harvar vi rubbet, och ringvältar det om vädret är med oss.
Sen är det klart. Då händer det inte mer här förrän i juli, när det ska skördas.
Innan vi hämtar hästen ska vi ställa in såmaskinen.
Jag tänker öka mängden utsäde.
Jag drar upp den på 10, så får den vad den tål.
Skälet till att man drar upp såmängden när man är sent ute är–
–att kompensera just det att man är sent ute.
Det ska helst bli fler och tätare plantor.
Det är kanske ingen optimal strategi, men det är nog bra att öka såmängden.
Vi kör på 10. Och vi skriver upp det–
–så att vi inte står här nästa år i tron att vi ska komma ihåg det.
Stå.
Kom.
Kom. Kom.
Stå.
Då är vi redo att köra ut.
Kom.
Och runt.
Och runt!
Bra.
Stå.
Bra. – Så! Det var kornet.
Mer eller mindre rakt.
Generöst med frön. Men hellre för mycket i såmaskinen än att det tar slut.
Nu ska vi tömma och byta till havre.
Då var vi klara med det. Otroligt att man kan ha en häst så nära en havrehink...!
Du lever visst bara på hö.
Det är bra.
Kom!
Bra.
Stå. Det var bra.
Det gick åt en del. Det var meningen. Annars hade nåt varit fel.
Vi får se om det räcker. Nu häller vi ur det.
Sen spänner vi ifrån såmaskinen, och så får Solvej en liten rast.
Problemet med att så i fuktig jord... Man måste hålla koll på sårören.
Springan där fröna kommer ut kan lätt täppas till av en fuktig jordkoka.
Man märker inget förrän röret är fullt.
Här har en klump jord stängt in den sista havren.
Men det var visst bara den.
Nu kan du stå där lite. – Vi ska så linser.
VI satsar hela förra årets skörd på ett bräde.
Full rulle på hästen. Hoppas hon håller sig i hagen.
Hon får åtminstone motion.
Nu får vi se vad som händer om vi sår ut allt det här på havreåkern.
Vi drar ner lite här. Det finns siffror bakom.
Den står på 3. Linser står det inget om. Vi drar ner den hit.
De ska bara kunna komma ut. Ut och så!
Vi behöver inte vara noga med hörnen.
Det viktiga är att linserna hamnar en bra bit in i havren.
Få se om det kommer ut nåt... Ja! Häftigt!
Här kommer linslusen...!
Jag letar grundstammar. Vi ska ympa.
Idag handlar det om sviskon.
Jag har bara plats för en av varje av de två sorter jag har fått tag i.
Våren ångar på! Kakiträdet har slagit ut.
Nektarinen som vi satte här inne för typ två veckor sen–
–står faktiskt redan och blommar.
Då ska vi se. Det här har stått på ett tag: vaxet.
Här står "Brødmosen, rotäkta".
Det är det ena sviskonet.
Den här heter 'Experimentalfältets Sviskon'.
Vad det nu betyder. Men den är högt prisad.
Det är de här vi ska göra träd av idag.
När man ympar ska man hålla reda på sakerna–
–så att man inte blandar ihop dem när man har börjat klippa.
Vi har ju ympat förr.
Men det är första gången vi ympar på barrotsstammar.
De har inte stått och etablerat sig som grundstammar i en odling.
Tidigare har vi planterat stammen och sen krupit runt och ympat på plats.
När man ympar på nåt som står i jorden, så är vätsketransporten igång.
Förutsättningarna för sammanväxning är optimala.
Här ska grundstammen transportera upp vätska till ympkvisten–
–samtidigt som den har förlorat kontakten med marken.
Det är väl det som är jokern här idag.
Hm... Vi skär här.
Ja. Så där. Då börjar vi med 'Brødmosen'.
Det var det. Och så lite vax.
Det sätter vi på hela ympstället och ympkvisten–
–eftersom vi vill att den ska hålla kvar fukten.
Så! Nu är den klar.
För att inte ta några risker, sätter vi den i jorden medan vi jobbar–
–så att den inte står och torkar ut.
Man får akta ympstället och inte störa det för mycket.
Det var den första. Det rullar på, även om det var ett tag sen sist.
Ympkvistarna har bott i kylskåpet.
En superbra förvaringsplats om man inte har för många–
–för det kan skapa konflikt hemma om man fyller kylen med ympkvistar.
De första åren var det galet mycket ympkvistar i kylen. Nu är det lugnare.
Det är därför ympkvistarna tror att det fortfarande är vinter.
Men grundstammarna vet att det är vår och redan har börjat skicka upp vätska–
–vilket betyder att det finns nåt till ympkvistarna när de vaknar till.
Det var fem 'Brødmosen'. Där ligger etiketten.
Det tror man att man kommer ihåg fram tills de ska planteras ut.
Det gör man inte. De ska ha etiketter meddetsamma.
Många har kommenterat att jag använder stångbett på Solvej.
Det är en massiv järnstång.
Det är inte ledat, och inte så flexibelt i munnen på henne.
Det är säkert inte nödvändigt, för hon är så snäll och vi känner varandra väl.
Men hela grejen med stångbett är–
–att man har en häst där man knappt behöver röra bettet för att styra henne–
–men kan hejda henne om nåt händer.
För det är ju tunga järnmaskiner man kör med.
Vi har varit med om att hjulen till såmaskinen har gett sig mitt på åkern.
Då är det bra att veta att man kan stanna hästen om hon blir rädd.
Men jag velar när det gäller stångbettet.
Hon börjar bli så vuxen att det nog inte behövs längre. – Kom!
Det var gräs här förra året, så det hänger fast mycket krafs.
Jag undviker harvar som täcker utsädet. De drar med krafs som måste rensas ur.
Jag ger gärna henne skulden när vi inte träffar raderna.
Men det är min uppgift att avgöra... Det är jag som ska sikta och träffa rätt.
Men förutom att sikta rätt–
–ska man också betänka att hästar, särskilt den här, är inbitna vanedjur.
Hon vet var hon helst vill gå, och jag ser på henne att hon...
...söker sig till det som redan är harvat.
Hon vill helst gå där hon kan sikta på de tidigare harvlinjerna.
Men hon ska ju gå bredvid, annars harvar man på i samma spår.
Så det jobbar vi på.
Det var sista biten. Då ska vi se...
Solvej, stå stilla.
Här ligger det kvar lite havre. Linserna är svåra att se, de är totalkamouflerade.
Men havren syns. Där, där och där.
Men en del ligger nog nere i jorden... Ja, då.
Det får nog duga. Vi kan inte göra det bättre.
Vi kan inte slänga på fler frön, särskilt inte havre–
–för båda grödorna ska rymmas.
Harven ska spännas ifrån och vi ska hämta välten.
Nästan hela maskinparken har varit ute.
Kom!
Så, det var de sista metrarna. – Ptro...
Nu är allt vältat. Men klibbigt är det. Och det sitter lite utsäde på välten.
Så när man vältar hela åkern...
Undrar hur mycket havre jag har rullat över till kornet och vice versa.
Men nu är det gjort. Så här blir det.
Det viktiga är att inget sticker upp, och att fröet trycks till så att fukten bevaras.
Visserligen har det regnat men det ska bli torrt igen.
Vi vill hålla på fukten. Ärtorna och linserna ska svälla upp.
De behöver en del för att få fjutt. Nu ska det inte göras mer.
Nu överlåter vi resten åt vädret. Jag kan varken göra från eller till.
Det enda som återstår är att få ner i jorden är potatisen.
Det blir när nätterna blir varmare. Sen har vi bovetet.
Och slutligen ett större fält med tortillamajs. Vi ska ha mer än förra året.
Men nu kan åtminstone hästen få rast.
Kolla. Det är härligt när det man sår faktiskt kommer upp.
Här har jag sått Ölandsvete utan att ha plöjt, bara harvat och sått.
Det tar sig fint. Få se hur det går med havren och kornet, där är jag oroligare.
Så är det med vårsådden. Man får hålla koll på att den gror.
Höstsådden är nåt annat. Den är redan uppe.
Det gäller vinterbetorna där borta och vinterrapsen här.
Vinterrapsen kan man göra olja av, men den är också helt fantastisk så här års...
...för man kan äta skotten.
Blomknopparna och de översta bladen är krispiga och goda.
Det är gott om man lever efter årstider–
–och så här års bara har mjuk potatis och de sista morötterna från kökslandet.
När man på det hela taget inte har så mycket grönt, så är det här en gåva.
Översättning: Åse Hellerud Svensk Medietext för SVT